головна / Історії, які ви нам розповіли / Попасна
![](https://sp-ao.shortpixel.ai/client/to_auto,q_glossy,ret_img/https://sviydim.media/wp-content/uploads/2024/05/sajt-11.jpg)
“Легше побудувати нове місто, ніж відновити Попасну. Росіяни перетворили її на суцільні руїни”. Історія Ольги Харіної
Луганська область , Сєвєродонецький район , Попасна / Пархоменка , 49
Приватний будинок
Дата додавання до бази:
24 травень 2024
Адреса:
Луганська область ,
Сєвєродонецький район , Попасна ,
Пархоменка , 49
Для Ольги Харіної з Попасної рідне місто й спогади про нього залишилися у минулому. Внаслідок бойових дій навесні 2022 року армія рф повністю знищила населений пункт. Від будинку жінки залишилися лише обгорілі стіни. Вторгнення рф Ольга Харіна разом з родиною зустріла в рідній Попасній на Луганщині. Три тижні вони залишалися в місті під постійними обстрілами.
“Небезпечно в нас було ще до цих подій. З 2016 по 2018 року ми декілька разів виїжджали через вибухи. Потім стало спокійніше. Місто розвивалося, почали ремонтувати школи та дитсадки, робили дороги. Багато повернулися додому. Я й подумала, що все, життя налагодилося, але ні — все зіпсувало 24 лютого 2022 року“.
“Я зранку їхала на роботу, а в автобусі людей не було. Ще здивувалася — де всі? Мені подзвонила колега й повідомила, що в Києві війна, а зараз і в нас почнеться. Через декілька хвилин я почула перші вибухи. Побігла швидко додому, де були діти та чоловік. Дуже боялась, що зараз щось трапиться, а я не встигну”, — розповіла Ольга Харіна журналісту “Свій Дім”.
У будинку жінки не було укриття, тому вони переїхали до свекрухи. Коли була небезпека — виходили в коридор. Одного разу було влучання біля будинку, тоді постраждали господарські приміщення.
“Поступово ставало все гучніше, вже й уламки поруч падали. До нас сусіди почали бігати, бо у свекрів була можливість приготувати їжу або нагріти воду. Нервова система не витримувала. Останньою краплею стало влучання у сусідський будинок, де сталося займання й жінка згоріла живцем. Тоді зрозуміли, що треба терміново тікати. Завантажили машину, підгадали час, щоб більш-менш було спокійно. З речей взяли мінімум й швидко виїхали. Свекри з нами не поїхали. Це було 17 березня”, — говорить Ольга.
2 роки без дому
“Їхали ми з Попасної дуже швидко, на проспекті Миру все було у вирвах, стовпи валялися, картина як в фільмі про постапокаліпсис. Нам треба було поїхати до Лисичанська, а ми не знали й поїхали до Бахмута. А там була небезпека, тільки повернули на трасу — відразу почалися обстріли. Ми всі дуже злякались. Я думала, що зараз в машину прилетіть і все — кінець. Дивом нам вдалося дістатися до Володимирівки на Донеччині, де нам на місяць дали будинок. Через тиждень приїхати свекри. Вони теж ледве не загинули в Попасній. Свекра вибуховою хвилею відкинуло, вони потім побігли до авто, в них ворота заклинило, а на дорозі — попали в вирву. Пощастило, що вижили”, — каже Ольга.
У селі під Бахмутом згодом теж стало небезпечно й треба було їхати далі. Так родина опинилася у Павлограді, де 4 ночі жила у спортзалі. Потім їх пустили у порожній будинок у селі Малоолександрівка. Так минув рік.
“Згодом чоловіка перевели в Одесу по роботі. Він у мене залізничник. Спочатку сам поїхав, а через місяць ми вже всі були там. Мама моя залишилися в окупації, її потім росіяни вже вивезли. Спочатку до Первомайська, а далі у Брянку. Поки що там живе, знайома жінка дала будинок. Там нічого немає, але ж не на вулиці. Два роки вже ми не бачилися”.
Власна оселя перетворилася на згарище
Будинок у Попасній Ользі та чоловіку подарували батьки у 2004 році. Тоді все це обійшлося в 4 тисячі гривень.
“Там було 50 квадратів на 2 кімнати, одноповерхова споруда з шлакоблоків. Ми його обшили, утеплили, провели централізоване постачання. Ремонт був звичай, косметичний: поклеїли шпалери та натягнули стелю. Також під машину зробили навіс з профнастилу. Планували ще побудувати третю кімнату, змінити паркан та доробити утеплення. Город у нас був маленький, десь 2 сотки. Ми там зелень та квіти садили. Дуже любили це місце і смажили там шашлик — це найприємніші спогади. Востаннє ми бачили власний дім 11 березня 2022 року, коли бігали туди, щоб перевірити, в якому він стані. Ми все заколотили. Техніку винесли в сарай та закрили. Десь через рік після боїв за місто мама їздила подивитися на будинок. Там лише стіни й димохід залишилися. Більше нічого немає”, — говорить жінка.
Повертатися назад Ольга з чоловіком не планують. Всі думки про нове життя в Одесі, а мрії — про те, щоб придбати нову оселю. Легше побудувати інше місто, ніж відновити Попасну, каже жінка.
“Росіяни постійно розповідають, що вони прийшли нас звільнити. Ось й звільнили — від майна, житла та спогадів”.
Допомогти родині можна за реквізитами: 4149499073880286 (Харіна О.)
______
Ця публікація здійснена за підтримки Фонду “Партнерство задля стійкості України”, який фінансується урядами Великої Британії, Канади, Нідерландів, Сполучених Штатів Америки, Фінляндії, Швейцарії та Швеції. Зміст цієї публікації є виключною відповідальністю платформи Свій дім і не обов’язково відображає позицію Фонду та/або його фінансових партнерів.
поділитись у соцмережах
Рекомендуємо прочитати
![](https://sp-ao.shortpixel.ai/client/to_auto,q_glossy,ret_img/https://sviydim.media/wp-content/uploads/2024/08/sajt-43.jpg)
Ціна війни. Чи зможе Україна вижити без вкрадених росією корисних копалин та врожаю
Війна, що триває в Україні, суттєво впливає на видобуток корисних копалин та вирощування сільськогосподарських культур. Росія контролює 27% території України і захопила не лише міста, а й ключові підприємства та...
читати історію![](https://sp-ao.shortpixel.ai/client/to_auto,q_glossy,ret_img/https://sviydim.media/wp-content/uploads/2024/08/sajt-42.jpg)
Будинок на Північній Салтівці: як живуть люди в одному з найбільш постраждалих районів Харкова
Пусті вікна, крізь які чорніють вигорілі квартири. Обвалені панелі будівель, ніби зруйновані карточні будиночки. Вулиці, які проросли бур’янами. Саме так виглядала Північна Салтівка після першого року російських обстрілів. Цей мікрорайон...
читати історію![](https://sp-ao.shortpixel.ai/client/to_auto,q_glossy,ret_img/https://sviydim.media/wp-content/uploads/2024/08/sajt-41.jpg)
Перегузні, дельфіни та хохулі: які рідкісні види тварин втратила Україна та як відновити їхню популяцію
![](https://sp-ao.shortpixel.ai/client/to_auto,q_glossy,ret_img/https://sviydim.media/wp-content/uploads/2024/08/sajt-40.jpg)
Підприємство
Втрачена міць містоутворюючих підприємств: як під час війни склалася доля “Артвайнері”, “Артемсолі” та “Колірмету”
![](https://sp-ao.shortpixel.ai/client/to_auto,q_glossy,ret_img/https://sviydim.media/wp-content/uploads/2024/08/sajt-10.jpg)
Заклад охорони здоров'я
“Поки шукала доньку Соломію, то декілька разів з нею попрощалася”. Історія Оксани Фоменюк, яка пережила ракетний удар по лікарні “Охматдит”
![](https://sp-ao.shortpixel.ai/client/to_auto,q_glossy,ret_img/https://sviydim.media/wp-content/uploads/2024/08/sajt-39.jpg)
Заклад охорони здоров'я
Місце, де зцілюватимуть душі. У Львові будують Центр реабілітації для українців, які пережили полон та тортури
![](https://sp-ao.shortpixel.ai/client/to_auto,q_glossy,ret_img/https://sviydim.media/wp-content/uploads/2024/08/sajt-2-3.jpg)
Руїни в VR. Як українські компанії передають масштаби руйнувань
![](https://sp-ao.shortpixel.ai/client/to_auto,q_glossy,ret_img/https://sviydim.media/wp-content/uploads/2024/08/sajt-2-1.jpg)
Відбудова по-російськи. Що і як відновила окупаційна влада в захоплених Маріуполі, Сєвєродонецьку та Волновасі?
Рекомендуємо прочитати
![](https://sp-ao.shortpixel.ai/client/to_auto,q_glossy,ret_img/https://sviydim.media/wp-content/uploads/2024/08/sajt-43.jpg)
Ціна війни. Чи зможе Україна вижити без вкрадених росією корисних копалин та врожаю
![](https://sp-ao.shortpixel.ai/client/to_auto,q_glossy,ret_img/https://sviydim.media/wp-content/uploads/2024/08/sajt-42.jpg)
Будинок на Північній Салтівці: як живуть люди в одному з найбільш постраждалих районів Харкова
![](https://sp-ao.shortpixel.ai/client/to_auto,q_glossy,ret_img/https://sviydim.media/wp-content/uploads/2024/08/sajt-41.jpg)
Перегузні, дельфіни та хохулі: які рідкісні види тварин втратила Україна та як відновити їхню популяцію
![](https://sp-ao.shortpixel.ai/client/to_auto,q_glossy,ret_img/https://sviydim.media/wp-content/uploads/2024/08/sajt-40.jpg)
Підприємство
Втрачена міць містоутворюючих підприємств: як під час війни склалася доля “Артвайнері”, “Артемсолі” та “Колірмету”
![](https://sp-ao.shortpixel.ai/client/to_auto,q_glossy,ret_img/https://sviydim.media/wp-content/uploads/2024/08/sajt-10.jpg)
Заклад охорони здоров'я
“Поки шукала доньку Соломію, то декілька разів з нею попрощалася”. Історія Оксани Фоменюк, яка пережила ракетний удар по лікарні “Охматдит”
![](https://sp-ao.shortpixel.ai/client/to_auto,q_glossy,ret_img/https://sviydim.media/wp-content/uploads/2024/08/sajt-39.jpg)
Заклад охорони здоров'я
Місце, де зцілюватимуть душі. У Львові будують Центр реабілітації для українців, які пережили полон та тортури
![](https://sp-ao.shortpixel.ai/client/to_auto,q_glossy,ret_img/https://sviydim.media/wp-content/uploads/2024/08/sajt-2-3.jpg)
Руїни в VR. Як українські компанії передають масштаби руйнувань
![](https://sp-ao.shortpixel.ai/client/to_auto,q_glossy,ret_img/https://sviydim.media/wp-content/uploads/2024/08/sajt-2-1.jpg)